![](https://ellsa.ee/wp-content/uploads/2024/06/Karl_August_Hindrey_Parikas_KM_EKLA_Aâ3_91.jpg)
Karl August Hermann Hindrey (pseudonĂŒĂŒmid KAH, Hoia Ronk) sĂŒndis Abja mĂ”isa Ă”llepruuli pojana Halliste kihelkonnas. Kooliteed alustas paruni koduĂ”petaja juures, jĂ€tkas Ă”pinguid Viljandis mitmes koolis, PĂ€rnu Poeglaste GĂŒmnaasiumis ja Tartus Hugo Treffneri GĂŒmnaasiumis, viimast lĂ”petamata. Edasised kunstiĂ”pingud viisid Hindrey Peterburi, MĂŒnchenisse ja Pariisi, kus ta alustas eesti lehtedele kirjutamist ja karikatuuride joonistamist.
Kunstniku- ja karikaturistitöö kÔrval kogus Hindrey tuntust ajakirjaniku, kirjaniku ja lastekirjanikuna ning kirjandus- ja teatrikriitikuna. Aastail 1904-1928 töötas ta Postimehe ja PÀevalehe toimetustes, samas ajavahemikus asutas pilkelehe SÀdemed ja pilkeajakirja Kratt. Alates 1928. aastast tegutses kutselise ilukirjanikuna, avaldas novelle, ajaloolisi romaane, mitu köidet mÀlestusi, reisikirju jm.
Hindrey oli Eesti esimene kunstikooli haridusega karikaturist ning just tema algatas lasteraamatute illustreerimise Eestis. Hindrey kirjutas igas vanuses lastele ja noortele. Tema soov oli, et lapsepÔlve saaks nautida olenemata vanusest, perekondlikust taustast ja haridustasemest. Hindrey sulest ilmus illustreeritud vÀrsslugusid vÀikelastele, muinasjutu- ja muistenditöötlusi, noorsoojutte, aga ka nÀidendeid ja loodusteemalisi aimeraamatuid.
Hindrey vĂ€rss-piltjutustused vĂ”eti nii kirjanduslikul kui kunstilisel tasandil soojalt vastu. Kriitikud kiitsid tema joonistusoskust ning mĂ€rkisid, et Hindrey illustreeritud raamatud tunduvad teiste kĂ”rval vĂ€rske karastava Ă”huna (âHuwitawad lasteraamatudâ, Postimees, 1927). Soosivalt suhtuti tema omanĂ€olisesse lĂ€henemisse, mis tĂ”i lasteraamatutesse huumori ning groteski. Hindrey lasteraamatud paistavad silma pildi ja sĂ”na Ă”nnestunud kooslusega ning fantaasiarikkuse, mĂ€ngulisuse, vĂ€rvikate tegelaste ja kunstilise liialdusega.
Kuna Hindrey vÔttis osa VabadussÔja rahvuslike vÀeosade loomisest ning NÔukogude okupatsiooni tulekul alustas vastutegevust, elas ta oma elu viimased aastad varjunime all Iru vanadekodus, kus ka suri. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Profiilifoto: Parikas, KM EKLA Aâ3:91